Sant Benet tenia molt en compte allò que diu la primera Carta de Sant Joan, quan condemna “l’ostentació de la riquesa” (1 Jo 2:16), i també el Salm 9, quan denuncia l’impiu que “es glorieja de les seues ambicions”, el qui viu “àvid de diners”, el qui actua “ple de malediccions, d’enganys”. (Ps 9:3,7). L’arquebisbe Òscar Romero s’escandalitzava d’aquells que creuen que “tot és lícit davant els diners”. I per això Romero denunciava “l’absolutització de la riquesa”, que ell considerava “el gran mal del Salvador”.
He recordat aquest capítol de la Regla de Sant Benet, i el manament de Sant Benet de no caure en la corrupció ni en el frau, per la immoralitat que suposa la indemnització que el Govern de Madrid pagarà a l’empresa ACS, propietària de la projecte Castor, uns diners que a partir de gener hauran de pagar els usuaris del gas a través dels rebuts.
Després dels xicotets terratrèmols davant la costa de Vinaròs, ocasionats pel gas de la planta Castor, el govern va paralitzar aquest emmagatzematge de gas. I, casualitats de la vida, només trenta-dos dies després que el BOE publicara la paralització, l’octubre de l’any passat, el consell de ministres va aprovar un reial decret, pel qual l’empresa propietària del projecte Castor (amb el Sr. Florentino Pérez com a accionista majoritari) va cobrar la indemnització de 1350 milions que li havia promès el govern del PP. Uns 1350 milions que pagaran els ciutadans durant trenta anys i que podrien arribar fins a més de 4700 milions (com han denunciat diverses organitzacions ecologistes), ja que als 1350 milions pagats ja a ACS, s’hauran de sumar els diners que costarà mantindre la planta inoperant, el seu futur desmantellament i els interessos bancaris durant els trenta anys de pagament en els rebuts del gas.
En resum: la companyia ACS ha fet el negoci redó: Castor fa una inversió, i com que li ha eixit malament, l’Estat l’ha d’indemnitzar. És a dir: risc zero per a l’empresa ACS i tot benefici.
Només tres preguntes: si ACS haguera pogut continuar el seu projecte, ¿els usuaris del gas haurien rebut part del beneficis, de la mateixa manera que hauran de pagar ara la indemnització? Segona qüestió: si des del Govern de Madrid, en temps del ministre Montilla, es van encarregar informes tècnics, com és que no es va fer cas del que ja advertien aquests estudis sobre possibles terratrèmols? Tercera qüestió: ¿cap polític no assumirà les responsabilitats per l’empastre que s’ha fet i que ara han de pagar els ciutadans?
La cosa clara és que els usuaris del gas hauran de pagar la inoperància d’uns polítics i el fracàs d’un projecte, amb una indemnització milionària a ACS, que serà legal, sí, però també, certament, del tot immoral. Com ha dit algú: això és un Estat de dret o un Estat desfet?
La celeritat del Govern de Madrid a pagar a ACS, contrasta amb la lentitud amb la qual el mateix Govern escatima el nou finançament per al País Valencià. I per això mateix, una gran part de la població continuarà patint encara les conseqüències d’una crisi econòmica, on els qui més tenen, reben més encara, i els qui passen necessitat, continuen asfixiats per una política del tot indecent, fruit de l’ambició i de l’egoisme.
Com diu Anthony de Mello, “Quan el pardal fa el niu en el bosc, no ocupa més que una branca. Quan el cérvol sacia la seua set en el riu, no beu més que el que li cap a la panxa. Només nosaltres acumulem coses i més coses, perquè tenim el cor buit”.
Cap comentari:
Publica un comentari a l'entrada